Още малко, Езра!
Колко интересно.
Да се роди човек с такава сила!
Случва се веднъж на 1000 години. Истинско чудо!
Дете с чудотворна сила.
Езра, всичко мина добре.
Прекрасно момченце.
Неговото име е Синбад.
Кралят на Седемте морета.
Неземен пейзаж, странни същества,
влажен въздух…
Това е Лабиринтът!
МАГИ: Приключенията на Синбад
Проклятие!
Всички в строя и при мен! Продължаваме напред!
Невъзможно!
Първата стотица изчезна за един миг!
Точно навреме! Ела ми, чудовище!
Ти?!
Насам!
Бързо!
Как изобщо се озовахте тук преди мен?
Влязох първи през портала. - Ти си онова досадно хлапе.
Не биваше да се замесваш.
Аз съм заклет воин на страната си. Няма нужда да ме спасяват селяци.
Хич не ми пука за идеалите ти.
Вече съм те спасил, така или иначе.
А и ти не ми благодари, въпреки всичко.
Значи ти си хлапето. - Държа се по детски ли?!
Е, добре. Ще го обясня, така че и ти да разбереш.
Запомни го добре. Героите имат много имена!
Най-младият от рода Палтевиан,
син на генерал Драглиел Хенриус Нодомис Палте Гомидус,
водач на Западния взвод,
Драгул Нор Хенриус Говиас Мендиас Палте Нобономияс
Думид Ос Корта Нонда.
Дългичко е. Ще ползвам Дракон.
Дракон казах де.
Как смееш?! - Как ще го запомня т'ва?!
Аз съм просто Синбад, какво друго ми трябва?!
Смееш да ми се подиграваш! Умри!
Виж ти… - Нямаме време за игрички.
Направо е огромен.
Дали случайно не е драконовият крал?
Изяде тези, които не хареса!
Прилича ми на човешките крале. - Затваряй си устата, селяко!
Който отиде пръв, ще се сблъска с него, нали?
Животите ни висят на косъм. Това е нашият тест.
Тестват ни, така ли?
Синбад беше, нали?
Засега ще работиш за мен.
Отиди там и му отвлечи вниманието.
Докато го правиш, аз ще отида до вратата.
Този тест е… Можем ли да постигнем целите си,
независимо от жертвите? Хайде, върви!
Хей, я не го решавай сам!
Един селяк трябва да е готов да се жертва за страната си с чест!
Ще те запомнят като герой, ако умреш. - Я стига!
Всички войници са луди за връзване. Знаеш ли колко хора погуби?!
Бъди смел и се бори. Дай живота си за държавата.
Това е истинската партевианска гордост.
Да умреш за страната си е справедливо.
Проклети гейзери! Не знаеш какво ще изскочи от ъгъла.
И тези малки дракончета…
Само да мога да стигна до дръжките!
Получи се… Достигнах я!
Отвори се сега, о, врата! Отвори се!
Защо… Защо не?!
Какво е това?
Отвори се. Отвори се! Отвори се!
Не, това не е истина… То наистина ще ме убие!
Не! Аз не съм…
Не мога да умра!
Серендине, принцесо на Партевия.
Пред вас стои Драгул, наричан още генерал Барбароса.
Поздравления. Вашият годеж е едно от нещата,
което ще прослави империята ни.
Добре казано, по-малки братко.
Идиот!
Ей, съвземай се и ставай! Ще умреш!
Убий ме… Просто ме убий!
Да се уплаша от врага си…
Аз загубих честта си!
Идиотско.
Да си смел и да оставаш, да умираш за страната си…
Защо е срамно да те е страх от смъртта?
Това е естествено! Дори и да си воин, ти си оставаш човек!
Ако толкова ти се умира,
направи го тогава, когато с това ще спасиш нещо!
Държавите съществуват, за да могат хората да живеят в мир.
Войните не се водят само за да измираме.
Безсмислено е да умираш за държава, която убива!
Взимам това.
Чакай!
Чуваш ли това, Дракон?!
Този звук нашепва за възмездие.
За онези, които се жертваха!
Отвори се… - Да вървим.
Кой всъщност си ти?!
Грешен въпрос. Аз съм си аз!
Синбад Мореплавателя!
Синбад…
Странен човек. Безразсъден може би…
Трябва да науча повече за него.
Трябва да взема правилно решение, когато дойде времето.
Съдбата е белязала този човек.
Стигнахме. - Най-дълбоката част на Лабиринта.
Физиономията ти е нещо посиняла.
Ти едва дишаш! - А тебе сигурно те болят краката!
'Щото един идиот ме накара да тичам!
Но се справи добре като за селяк.
И ти се оказа смел, макар че те мислех за глезеник.
Но не се впечатлих много. - Аз трябваше да го кажа.
Всичко тук е от камък.
Няма нищо нетипично.
Не, според мен има.
Аз съм Баал. Джин, герой от войната.
Кой от вас ще стане крал?
Дали това не е силата, за която Юнан говореше?
Силата да бъдеш крал. Ако й я предам…
Ако трябва…
Кралят ще бъда… - Аз!
Не се меси, Дракон!
Тук съм по официална заповед на принцесата.
Откажи се! - Върви по дяволите!
Няма да дам повече сила на онези, които ни тъпчат.
Вече го реших.
Ще променя тази държава и целия свят сам!
Значи все пак стигаме до това…
Дължа ти живота си,
но си оставам войник от Партевия.
Аз няма да променя решението си.
Нека видим кой ще бъде моят господар.
Добър си, но…
Синбад! Ти наистина си силен, но!
Не мога да загубя в такава битка!
Сбогом!
Вярно е, че ти си по-добър с меча…
Но това не е състезание или дуел!
Губя съзнание…
Заклевам се, че ще надвия Лабиринта.
Никой няма да опетни името ви.
Не бъди толкова сериозен, че ще се сбръчкаш.
А и не забравяй, че аз съм "Отровния паяк" на Партевия.
Какво още може да ми навреди?
Харесва ми да имам две имена.
Домът ми е моята мрежа. Убивам по-слабите.
Наистина съм като паяк, който никога не оставя жертвата си.
Затова не бих искала някой да умре, без аз да го искам.
Ясно ли е, Драгул?
Забранявам ти да умираш!
Не мога да загубя.
И още не съм загубил!
Мога… Все още мога!
Братко, Серендине е красива, умна и силна жена.
Сигурен съм, че вече се познавате добре.
Подкрепям ви от цялото… - Младши, май нещо не разбираш.
Този годеж е точно като фестивалите.
Нашето семейство е единственото,
което може да направи държавата силна.
Това означава ли, че… - Тук няма любов.
Не можех да кажа нищо. Нито пък - да направя.
Не можех да я защитя,
нито да й покажа чувствата си.
Отвратително.
Отвращавам се от собствената си слабост!
Но дори сега има неща, които мога да защитавам.
Разбирам те. Но и аз искам да се боря за нещо.
Затова…
Аз… - Аз!
Няма да загубя!
Аз победих.
Бях свидетел и те обявявам за свой господар.
Вземи!
Това е, което пожелаваха хиляди.
ЛАБИРИНТЪТ НА БААЛ
Успешно преминат
Войник! - Войник в безсъзнание!
Справи се чудесно, Покорителю.
Ти си истински млад воин.
Сега ни дай силата, която ти предложи Лабиринта.
Смятате, че съм като вас ли?
Съкровището и силата са мои. Никога не бих ви ги дал!
Господи… Той се бунтува срещу империята!
Хванете го!
Сега можеш да им покажеш силата си.
Юнан?! - О, съвсем правилно.
Все още не знаеш как се използва.
Нима вече се нуждаете от мен, господарю?
Син гигант! - Какво е това?! Чудовище?
Време е да послушаш сърцето си.
О, дух, славен герой, изтъкан от гняв!
Покори се на волята ми и сподели магията си с мен!
Въздигни се, Баал!
Това ли е силата ми? - Синбад!
Юнан! Какво… - С кораб отнема 2 дни, нали?
Малък подарък от мен!
За първи път летя в небето… - Син?
Наистина си ти! - Да, върнах се.
Къде беше?!
Аз минах през… - Защо остави Езра сама за 2 седмици?
Скъпи… ти ли си наистина? Върна се…
Щом виждам теб, значи скоро ще си ида.
Но поне знам, че в онзи момент…
Той взе твоя меч и отиде да покори света.
Щастлив, самоуверен и малко глуповат…
Знам, че цени семейството и приятелите си.
Толкова е добър и толкова прилича на теб…
Сега вече е голям.
Знам, че ще успееш.
Обичам те, Син.
Откри го, нали? Това, което трябва да сториш.
Направи това, което трябва.
Аз ще се оправя и сама.
Превод: GFotaku
Много скоро името на Синбад се прочу навсякъде.
Когато разбраха, че от 10,000 мъже
единствено едно 14-годишно момче бе успяло,
всички започнаха да се надяват, че войната ще свърши.
Този мъничък местен герой
не се харесваше на владетелското семейство.
Не можеха да го оставят да прави каквото си иска.
Скоро се опитаха да го хванат…
Чуйте! Синбад със сигурност ще се опита да мине от тук.
Ще го намерим и ще го заловим.
Да! - Принцесата да дойде лично…
Натъжава ме. - Достатъчно.
Нямаме хора. Това са само личните ми пазачи.
И… - Няма да се подчиняваме повече.
Синбад продаде богатствата си и купи лодка!
Кой би последвал такива като вас в битка?!
Псетата да си вървят! - Мърдайте!
Никой не обижда баща ми.
Ще ти изтръгна езика и ще го хвърля на огъня!
Стига. - Този младеж…
Ти си Синбад, нали?
Радвам се, че красавиците ме познават.
Как смееш?! Знаеш ли коя е тя?!
Пред теб стои Серендине, принцеса на Партевия!
Отровната принцеса?!
Ще ти покажа какво става с онези, които ми се подиграват.
За жалост, не наранявам момиченца.
Последни думи?!
Красива си и се биеш добре.
Но няма да ме биеш!
Знаеш ли защо съм отровна принцеса?
Знам, разбира се, и за другите си имена. Виж сам.
Отрова от паяците на пустинята.
Защо се смееш? - Добре, че се добрах до това.
Това е антидотът!
Да не би… да си го взел от мен?
Сега вече имам заложник.
Спри… - Или ще се кача на лодката, или…
Принцесо!
Проклятие! Пусни ме!
Какво ще правиш?! Никоя принцеса не заслужава това!
Махай се. Не ме приближавай! Недей…
Спри!
Войниците ти ще те приберат, нали?
Радвам се, че ми беше заложница, сладурче!
Никога! Никога няма да ти простя, Синбад!
Време е да тръгвам.
Аз ще променя света!